Aiemmin tapahtunutta...
Olemme tutkineet teitä yksityiskohtaisesti, professori.
Olemme tehneet sen perusteella ehdotuksen, joka lopettaisi vihanpidon välillämme.
- Siitä syystä emme koskaan lopeta vastustamistanne. - Siellä valjastuslaitoksessa...
- näin piikkiesi hohtavan. - Haluan valjaat takaisin.
Tule mukaani. Löydämme heidät. Löydämme heidät yhdessä.
Entä jos se ei ollutkaan mitään fyysistä, vaan psykologista?
Emme voi olla täysin varmoja siitä, mitä ne tekivät minulle.
Kuulin, että he vetivät mikropiirin Tomin päästä.
Emme tiedä, mikä se on. Minä päätän, kehen voin luottaa.
Suomennoksen tarjoaa:
Suomennos: Kahvo Oikoluku: pexi
Kuulen hiippailusi.
Niinpä, niinpä.
Laahaat kantojasi, kun kävelet.
- Äitini sanoi samaa. - Hän oli oikeassa.
Tuskin hän antoi vinkkejä siihen, miten selviytyä muukalais-invaasiossa.
- Ehkä ei, mutta parinasi pyydän... - Nostamaan jalkojani.
- Ainakin, kun olemme partiossa. - Kyllä, rouva.
- Mistä tiesit, että olin täällä? - Koska et ollut teltassasi, -
- ja tänne olet tullut lähes joka aamu. - Mitä?
- Vakoiletko sinä minua? - En tarkalleen ottaen... Vakoile, minä vain...
- Vakoilet. - Enkä. Pidän pariani silmällä.
Ihan miten vain, Hal Mason.
Ihan miten vain.
- Mitä kuuluu? - Weaver haluaa meidän tutkivan apteekit ja sairaalat.
- Tohtori Glassilla on tarvikkeet vähissä. - Hyvä. Olemme olleet Richmondissa jo viikon.
Täällä tulee hulluksi. Voisin tarvita...
- Ne tulevat! - Matt, mitä on meneillään? - En tiedä!
- Käskynne, sir? - Tiedätte mitä tehdä, etsi loput mörssärit, ja menkää sivustaan.
Etsin teidät, kunhan puhun Weaverin kanssa.
- Hidasta. - Anteeksi, isä.
Ei se mitään. Pysy vain lähelläni. Kapteeni?
Vartijat huomasivat mechojen tulitusta kilsan päässä. Emme tiedä enempää.
- Tulevatko ne tänne? - Ei näytä siltä vielä, mutta emme halua jäädä kiinni housut nilkoissa.
Haluan kaikki yksiköt ulommalle puolustuslinjalle.
Tom, ota mörssärit, ja tutkikaa tilannetta.
- Selvä. Kysymys. - Nopeasti sitten. - Joku ottaa osumaa, ja kovaa.
Jos se on toinen vastarintaryhmä, meidän kannattaisi lähettää apua.
Haluaisimme meille tehtävän saman.
Mene mörssäreiden kanssa. Otan Halin, ja hänen yksikkönsä, ja kierrämme selustaan.
Selvitämme tilanteen, mutta emme tee mitään, mikä vaarantaisi toisen Massin sijainnin.
- Selvä. Ymmärretty. - Liikkeelle kymmenessä minuutissa.
- Hei, missä Ben on? - Luulin, että hän oli sinun luonasi.
Matt, oletko valmis vartioimaan lääkintäbussia?
- Toki. - Hyvä. Pidä paikkasi. Pidä tohtori Glass turvassa.
- Jos Ben ilmestyy, sano hänelle, että käskin pysyä täällä. - Kyllä, sir, isä.
Mitä helvettiä täällä tapahtui?
- Nämä ovat listittyjä muukalaisia. - Mitä luulet, pomo? Yllätyshyökkäys?
- Olemmeko me onnistuneet näin hyvin? - Ei. Ei oikeastaan.
Ei kipittäjiä, ei vastarintaa...
tämä on kuin aavekaupunki.
Tutkitaan tämä sotku. Etsikää ihmisiä.
Katso, onko mitään ottamisen arvoista.
- Nämä ovat kaikki mechojen osumia. - Missään ei ole hylsyjä.
Näyttää siltä, etteivät ihmiset olleet osallisena tässä.
Joten nämä paskiaiset ampuvat nyt toisiaan?
Se olisikin uutta.
Ben? Ben.
Isä! Täällä!
Isä, ota se pois.
Ota se pois!
- Rick? - Se on Rick. - Mitä hittoa hän täällä tekee?
Se on Rick!
Poistin ison sirpaleen hänen hartiastaan.
Hän vuoti paljon verta, mutta hän on nyt vakaa.
Luulin, ettemme enää näkisi häntä.
Ilmoita minulle heti, kun hän herää.
Jotta teet mitä? Kuulustelet häntä?
Kyllä vain, tohtori Glass. Viime kerralla Rick vei kaiken tiedon meistä viholliselle.
- Se ei saa tapahtua uudelleen. - Hän ei tehnyt mitään.
Ne kidnappasivat hänet, ja laittoivat valjaat hänen selkäänsä, -
joka sai hänet tekemään asioita, joita ei normaalisti tekisi.
Ne tekivät sen, ei hän.
Ymmärrän.
Kunhan pidät minut ajan tasalla.
Tietenkin.
- Oletko kunnossa, kapteeni? - Olen kunnossa. Ei se ollut mitään.
- Voisitko istua tähän? - Sanoinhan, olen...
Istu alas.
Pyydän.
Lourdes, tuo tarvikkeet.
Näyttää siltä, että antamasi antibiootit häviävät taistelun.
Voimme antaa sinulle ainakin ulkoista kivunlievitystä.
- Olet sinä tiukka rouva. - Älä nyt.
Kolmevuotiaat oksentelivat päälleni.
Tämä ei ole mitään.
- Hei. Löytyikö Ben? - Ei. Tarkistin kaikki sivukujat.
En tiedä, mistä muualta etsisin häntä.
Sinun pitää kertoa hänelle, mitä kerroit minulle, Hal.
- Kertoa mitä? - Kerro hänelle.
- Kerro mitä? - Viime viikolla, -
- siellä valjastuslaitoksessa... - Niin?
- Benin piikit valaistuivat. - Valaistuivat? Mitä tarkoitat sillä?
Ne hohtivat, aivan kuten Rickillä tänä aamuna, kun löysimme hänet.
Aivan kuin hän olisi kommunikoinut niiden valjaiden kanssa.
- Etkä kertonut minulle? - Hän aneli, etten kertoisi.
Hän uskoi kaikkien suuttuvan, joten lupasin hänelle.
- En tiedä. Minä... - Selvä.
- Onko sitä tapahtunut aiemmin? - Luulisin, hän ei kertonut minulle mitään muuta.
- Anteeksi. Minun olisi pitänyt kertoa... - Niin olisi pitänyt.
Kerää yksikkösi kasaan. Minä haen mörssärit. Tutkimme kaupungin läpi vielä yhden kerran.
Mutta Weaver käski meidät tutkimaan apteekkeja ja sairaaloita.
- Tohtori Glassin tarvikkeet ovat vähissä. - Sitten vaihdan Tectorin ja Crazy Leen Daihin.
Hän on parempi jäljittäjä.
- Toki. - Pitäkää silmänne auki veljesi varalta.
Selvä.
Isä! Isä! Rick, hän on hereillä, ja hän on hysteerinen.
Kapteeni Weaver haluaa tavata lääkintäbussissa.
Kuuletko minua? Rick?
Yritin kuulustella häntä. Tässä kaikki, mitä hänestä irtoaa.
Hän heräsi sekavana ja paniikissa, hän tarvitsee lepoa.
Meillä ei ole aikaa lepoon.
- Onko Ben kanssasi? - Ei. Hän ei ole.
- Hän on vaarassa. Me kaikki olemme vaarassa. - Miten, poika?
- Oliko hän kanssasi? - Kyllä. Ja häneen sattui, todella pahasti.
- Missä hän on, Rick? - En tiedä, mutta voin löytää hänet.
Mitä luulet? Onko hän tarpeeksi kunnossa liikkuakseen?
- Luulisin, mutta... - Odotapa hetki.
Emme tiedä tarpeeksi seurataksemme tätä poikaa mihin tahansa.
- Hän voi johdattaa meidät suoraan ansaan. - Kuuntele, jos poikani on vaarassa, -
se on riski, jonka olen valmis ottamaan... Yksin, jos minun täytyy.
- Mene. - Selvä.
- Mitä meidän tarkalleen ottaen pitäisi etsiä? - En tiedä.
- Ehkä tuota. - Rickin piikit hohtavat.
- Hän on lähellä. - Ben?
Kyllä. Ben on lähellä myös.
Mitä tarkoitat? Onko Ben jonkun kanssa?
Tännepäin.
Täällä.
Ben? Isä täällä! Onko sinuun sattunut?
- Isä! Mene pois! - Ben...
Minä tässä, Rick. Toin heidät tänne.
- Miksi sinä niin teit? - Koska hän tarvitsee heidän apuaan.
Muuten hän kuolee, ja kaikki mitä hän teki on turhaa.
Onko selvä?
En anna teidän satuttaa häntä.
Satuttaa ketä, Ben?
- Ei! Tuo ei ole mahdollista! - Ei! Ei!
- Laske aseesi, professori. - Tiedän tämän kipittäjän!
Hän oli aluksessa kanssani! Se yritti tappaa minut!
Pelastin teidät, professori.
Pelastin teidät kuolemalta. Tiedät sen olevan totta.
Meidän on puhuttava. Se on tärkeää, ymmärrät sen.
- Joten laske aseesi. - Isä, ellemme auta häntä, hän kuolee.
- Hän kuolee. - Tiedän, että sitä on vaikea ymmärtää, -
mutta taistelemme samaa vihollista vastaan.
Raivoa, vihaa, niitä minäkin tunnen.
Mutta kunnes tuhoamme yliherrat...
- Emme voi toivoa elä... - Lopeta! Lopeta puhuminen!
Monta elämää on uhrattu, Tom Mason.
Moni muu...
Ei.
- Pois edestä, poika. - Isä!
Dai, ota Rick. Vie hänet pois täältä.
On aika lähettää tämä torakka takaisin helvettiin, mistä se tulikin.
En sano vastaan, kapteeni, sir.
- Pyydän! - Odottakaa, ei! Ei! - Mitä?
- Tarvitsemme sitä, vankina. - Eikä.
Ainoa hyödyllinen kipittäjä on kuollut sellainen.
Se oli siellä, kun minua kuulusteltiin. Ne luottivat siihen.
Se saattaa tietää jotain. Ehkä kaiken.
Luulen, että Charlestonin armeijaa kiinnostaisi, mitä saamme siitä irti.
Entä ellei se puhu?
Sitten siitä ei ole meille hyötyä, -
lähetämme sen helvettiin, kuten sanoit.
Astu sivuun.
- Löytyikö mitään? - Vain pari pussia vanutuppoja.
Pullo dextrometho-jotain.
Se kannattaa ottaa pois, ennen kuin hän juo sen.
Kaksi sairaalaa kolmesta käytynä. Ei näytä hyvältä.
Suojautukaa! Maihin!
Tänne. Mene, mene.
- Mene alas. - Mitä?
Pysy rauhallisena.
- Pysy rauhallisena. - Olen rauhallinen. Oletko sinä?
Todella rauhallinen. En ole koskaan ollut näin rauhallinen.
En minäkään.
Jos minulta kysyttäisiin, heittäisin tuon katkaravun grilliin.
- Niin, ja ehkä hieman kaljaa. - Jo vain.
Pysykää etäällä.
Tämä ei ole mikään kokous. Palatkaa vartiopaikoillenne.
Anne, hän tarvitsee apuasi. Pyydän.
Tarvikkeita ei ole tarpeeksi edes meille. Vaikka olisikin, miksi auttaisin sitä?
- Hän on erilainen. - Miksi sinä auttaisit, Ben? - Pyydän. Sinun täytyy luottaa minuun.
- Kunpa voisinkin. - Miksei kukaan kuuntele minua? Hän on...
Ben! Ben! Rauhoitu. Anne, meidän tarvitsee pitää se elossa -
- vain niin kauan, että saamme kuulusteltua sitä. - Selvä. Yritän.
Lyle, Boon, pitäkää Rickiä silmällä. Älkää päästäkö häntä silmistänne.
- Etsikää minut, kun kipittäjä puhuu. - Selvä se, pomo.
Ben, haluan puhua kanssasi.
Hoidetaan tämä pois tästä.
- Sinun pitää auttaa minua, Ben. - Minä yritän selittää.
- Kertomalla hullusta kipittäjäkapinasta? - Niin! Ja hän on heidän johtajansa.
Kuinka pitkään olet kommunikoinut sen kanssa?
Siitä asti, kun Jimmy kuoli.
- Entä piikkisi? Hohtavat? Kuinka pitkään? - Kuka sen kertoi?
Hal kertoi. Sillä ei ole väliä, kuka kertoi! Kuinka pitkään?
- Samoihin aikoihin. - Mikset kertonut minulle?
- En halunnut, että näet minut vihollisena. - Vihollisena, Ben? Ei ikinä!
- Viallisena sitten, rikkinäisenä! - Olisinko ollut huolissani, kyllä!
- Olisin yrittänyt auttaa sinua! - Auta minua nyt! - Miten?
Usko minua!
Selvä. Istu.
Kipittäjäkapina. Miten se on edes mahdollista?
Tiedämme, että nekin ovat valjastettuja.
Aivan, jotkut heistä ovat pystyneet vastustamaan valjaiden vaikutuksia.
He ovat yrittäneet kukistaa yliherrojaan yli 100 vuotta.
He ovat taistelleet, ja vastustaneet, mutta epäonnistuneet joka kerta.
Mutta nyt he uskovat, että heillä on mahdollisuus, yhdessä meidän kanssamme.
Ben, tuo kidutti minua, ja muita. Se teloitti heidät.
Hänen piti tehdä se, etteivät he epäilisi hänen uskollisuuttaan!
Jotta hän pääsisi käsiksi heidän taistelusuunnitelmiinsa, -
ja mikä tärkeintä, jotta hän löytäisi muita kaltaisiaan.
Se ei käy järkeen. Historia on täynnä tekosyitä, kuten, "seurasin vain käskyjä."
Eikä sille ole tekosyytä murhata viattomia ihmisiä.
Hän ei tappanut sinua.
- Olet elossa. Hän pelasti henkesi. - Miksi? Miksi se teki sen?
Koska hän uskoo ihmisrotuun, ja vastarintaliikkeemme -
on heidän paras mahdollisuutensa, ja ainoa keino muodostaa liittouma, -
on meidän kaltaistemme ihmisten avulla, ja lukemattomien muiden, ympäri maailmaa.
Tämä se on.
Olet niin luiseva.
Tuon tyynyn seuraavalla kerralla.
Ensimmäinen autoni oli Civic.
Sillä oli ajettu 340 000 kilometriä.
Kukaan ei ymmärtänyt, miksi halusin sen, mutta...
aloin juuri seurustella erään Ritan kanssa.
Eikä ollut monia paikkoja, minne olisimme voineet mennä. Joten se auto...
Oli kuin poikamiesboksisi?
Tummennetut ikkunat ovat parasta.
Se antoi meille yksityisyyttä.
Ri-ta.
Mitä vikaa Ri-tassa on?
Se on kuin vanhan mummon nimi.
Selvä, Margaret.
Hän ei ollut vanha mummo, sen voin kertoa.
Hän oli jazz-tanssija.
He esittivät sitä koulussa.
Ja hän pukeutui sellaisiin venyviin tanssihousuihin.
- Trikoihin? - Ei, ei. Ne eivät olleet trikoot. Ne olivat jotain, -
jotain erikoista, kuten jazz-housut.
Kun näin hänet ensimmäisen kerran lavalla tanssimassa, rakastuin.
Aivan kuin rakkautta ensisilmäyksellä.
Rakkautta ensisilmäyksellä jazz-housuihin.
En ole tavannut ketään, kuka puhuisi kuin sinä.
Eikö edes Ri-ta?
Välillämme ei ollut paljoakaan sanoja.
Entä Karen?
En saanut mahdollisuutta selvittää sitä.
- Olen pahoillani. - Ei, ei. Ei se mitään.
Ei se mitään.
Luulen, että voimme jo mennä ulos.
Ongelmani on, etten tiedä, miten estää itseäni menemästä liian pitkälle.
Kuten sanoin, ei se haittaa.
Kyllä se haittaa. Tarkoitan, että sen pitäisi.
Eli olen ääliö, kun sanoin niin, ja olen pahoillani.
Minun olisi pitänyt vain pilkata Ritaa.
- Onko meillä kaikki hyvin? - Aina.
- Selvä. - Kaverit, oletteko huomanneet, ettei yöllä kuulu enää heinäsirkkoja?
Ruuhkaa? Tai lentokoneita ilmassa?
Tai Rangersin peliä naapurin telkkarista.
Yhdeksännen vuoroparin viimeistä, pesät täynnä, ja mailan kalahdusta...
Yleisö villiintyy.
Anteeksi. Kaipaan vain sitä kaikkea.
- Ehkä Charlestonissa pelataan baseballia. - Niin, ehkä jopa telkkari.
Voiko se puhua?
- Kyllä voin. - Meillä ei ole aikaa pelleilylle.
- Tarvitsemme vastauksia, nyt heti. - Tietenkin, ja saatte niitä.
Mutta ensin haluaisin puhua professori Masonille, yksin.
- Me emme mene minnekään. - Kuten haluatte.
Kyllä se käy, kapteeni.
Kaikki ulos! Jätä se tänne.
- Teillä on ainutlaatuinen planeetta, professori. - En jaksa kuunnella latteuksia.
- Ymmärrän. - Haluan tietää, mitä tiedät.
Haluat tietää, miksi poikasi on niin tärkeä minulle.
Kyllä. Haluan tietää varsinkin sen.
Kyllä, ja yritän vastata siihen iloksenne, -
mutta on niin paljon kerrottavaa, ja niin vähän aikaa kertoa sitä.
- Minulla riittää aikaa. - Pelkäänpä ettei ole.
Tälläkin hetkee, kuolemanpartio on matkalla tappamaan minut...
ja jokaisen tässä leirissä.
Puhtaita lakanoita. En olekaan nähnyt niitä aikoihin.
Täällä on sidetarpeita ja aspiriinia. Tarpeeksi aineita täyttämään lääkintäbussin.
Hei, apteekki.
- Hiljaa! Onko pakko tehdä noin? - Ilmaisen vain positiivisuutta, päällikkö.
Hienoa. Selvä. Ottakaa ne mitä tarvitaan.
Saamme nukuttua pari tuntia noissa sängyissä, mistä puhuitte.
Ansaitsitte sen. Palaamme leiriin illalla. Käyn kertomassa Maggielle.
Oletko kunnossa?
Tector ja Craze keräävät aineita, ja nukkuvat sitten vähän aikaa.
Tuolla on oikeita sänkyjä, puhtailla lakanoilla.
- Mikset tulisi sisään? - En.
- En tule sairaalaan. - Syövän takiako?
Et koskaan kertonut, millainen syöpä sinulla oli.
- Kyllä kerroin. - Sanoit, että sinulla oli "pahanlainen."
Kuin muka olisi hyvänlaisia syöpiä.
Aivokasvaimia.
- Enemmän kuin yksi? - He leikkasivat minut kolme kertaa.
Minulla on oikeita reikiä kallossani. Tässä.
Tunnetko tuon pehmeän kohdan?
- Eikö se hätkäytä sinua? - Ei.
Kun menin kolmanteen leikkaukseen, -
muistan ajatelleeni, "ellen selviä tästä,"
"jos kuolen leikkauspöydälle, niin käyköön sitten niin."
Oliko se niin paha?
Se on, kuin sinulta loppuisi... Loppuisi elämä.
Viimeistä pisaraa vaille.
Joten jos se tippuisi pois, eihän sitä olisi paljon muutenkaan.
- Olen iloinen, että sait sen takaisin. - En saanut sitä takaisin...
en kaikkea.
Maggie...
Älä. Älä sano mitään.
Unohda se.
Et ole sanonut vielä mitään, mikä vakuuttaisi minut uskomaan, -
että mikään väitteistäsi olisi totta.
20 kaatunutta toveriani tämän aamun taistelussako ei ole sinulle tarpeeksi?
En esitä tietäväni, mitä se koski. En oikeastaan välitä paskaakaan.
Mutta vallankumous? Vastarintaliike?
- En usko sitä. Siinä ei ole mitään järkeä. - Miten voin vakuuttaa sinut siitä?
- Voit antaa minulle syyn! Uskottavan sellaisen! - Olen ainakin sen velkaa.
Vaikka se saattaa tuntua kummalliselta, planeettani oli kerran hyvin samankaltainen.
Elimme rauhassa ja levollisesti.
- Jatka. - Sitten he tulivat ja tuhosivat kaiken rakastamamme.
Meidät pakotettiin orjiksi, toteuttamaan heidän määräyksiään.
Khelmoch sulautettiin selkärankaamme lapsina, -
- he pakottivat meidät tekemään samoin teidän lapsillenne. - Puhutko valjaista?
Kyllä. Yritimme taistella vastaan, mutta he olivat liian voimakkaita.
Ja sitten tulimme tänne. Näimme teidät, kuinka lajinne taistelee.
Senkin jälkeen, kun olitte lähes täysin tuhoutuneet, kieltäydyitte luovuttamasta.
Ettekö ymmärrä, professori? Yhdessä voisimme tehdä sen, -
mihin emme yksin pysty, kukistamaan sortajamme.
Mielenkiintoinen tarina.
Ymmärrän, miksi poikani pitää siitä. Hän uskoi aina satuihin.
Ongelmana on, että olen seurannut lajiasi. Nähnyt, kuinka helppoa teille on tuhota, -
repiä ihminen kappaleiksi. Kun te tapatte, siinä ei ole katumusta.
- Ei tunnontuskia. - Minulla on paljon kaduttavaa ja vain tunnontuskia, professori.
Joten ette voi ymmärtää suruni syvyyttä.
- Todisteet väittävät päivastaista. - Ehkä, mutta asian ydin on, -
että aseenne ovat ala-arvoisia, ettekä ymmärrä -
heidän strategioitaan ettekä taktiikoitaan.
Joten voitte liittyä meihin ja selviytyä, -
tai taistella yksin ja kuolla.
- Unohdin jo, miltä sänky tuntui. - Todella joustavalta.
- Hei, Maggie. - Mitä? - Halusin vain sanoa... - Kuuntele.
Vain se on tärkeää, että tiedämme suojaavamme toistemme selustan.
Olemme työpari. Onko selvä? Sitä työpari tekee.
Huolehdimme toisistamme, siinä kaikki. Mitään muuta ei välillämme ole.
- Minä haluan, että on. - No, me kaikki haluamme monia asioita.
Mutta tämä? Ei. Ei voi olla.
Joten lopeta. Nyt.
Melkein kotona.
- Mikä tuo oli? - Sitä mitä pelkäsin. Kuolemanpartio pääsi jäljilleni.
He tappavat meidät kaikki.
- Näkikö kukaan, mistä se tulee? - Ei helvetissä!
Missä Maggie on?
Menkää! Painukaa helvettiin täältä!
- Suojatkaa minua! - Miksi? Ei ole mitään, mihin ampua!
Ei!
- Mitä sinä teet? Häivy täältä! - En voi! Minun pitää raahata laiska perseesi takaisin leiriin!
- Tule nyt! - Idiootti!
Pidä kiinni!
Tule pois sen luota, Tom. Se paskiainen johdatti ne suoraan tänne.
- Ei. Ei. Ei se ole niin. - Odota.
- Lyle, Dai, viekää nuo lapset pois häkin luota. - Dan, sinun pitää kuulla jotain.
- Peräänny, Tom. - Tämä ei ole oikea tapa.
- Annan käskyn. - Ei.
Peräänny, nyt, hittolainen!
Ei, ei! Älkää ampuko!
Rick!
Rick.
Selvä.
Tänne.
- Tuleeko hän kuntoon? - Emme tiedä vielä.
- Meidän pitää lähteä liikkeelle! - Löydätkö minulle kuljettajan?
- Hal! - Kyllä, hoidan sen.
- Hoidatteko te hänet? - Kyllä, me hoidamme hänet.
- Hitaasti ja tasaisesti, Hal! - Selvä. Hitaasti ja tasaisesti.
Hitaasti ja tasaisesti.
Ben... Ben, kaikki hyvin.
Tämän henkilön tappaminen ei haittaa. Me voitamme sen. Tiedän sen.
Puhu isällesi. Sinulla on isä, Ben...
Ben... Saa hänet uskomaan.
Saa heidät uskomaan. Pystyt siihen.
Ben...
Hän tarvitsee apuani.
- Hän tarvitsee apuani. Hän tarvitsee minua. - Ben.
- Hän tarvitsee minua! Hän tarvitsee minua! - Me tarvitsemme sinua.
Me tarvitsemme sinua.
Minä tarvitsen sinua. Kaikki hyvin.
Siellä ei näytä olevan luodinsirpaleita, Hal.
Se ei osunut hänen keuhkoonsa. Tohtori Glass uskoo hänen tulevan kuntoon.
Jätän teidät kahden kesken.
- Miksi palasit hakemaan minut? - "Miksi?" Millainen kysymys tuo on?
- Olisit voinut tapattaa itsesi. - Ja sinä olisit kuollut sinne.
Siellä on ihmisiä, jotka luottavat sinuun, Hal. Ihmisiä, jotka tarvitsevat sinua.
Sama se on sinun kanssasi.
Ei.
Minä tarvitsen sinua.
Sanoit sen itse. Me suojaamme toistemme selustan.
Suojaamme toisiamme. Ja pidämme huolta toisistamme.
- Ja jos sinulle tapahtuisi koskaan mitään, Maggie, minä... - Hei.
Mitä tämä on?
Sitä vain, että...
tiedän, että sanot tämän olevan hullua, ja tyhmää, -
mutta kun näin sinut makaamassa siellä maassa...
minä...
- Hei. - Mitä?
Ei mitään.
Minä vain...
Mitä?
Voisitko tehdä minulle palveluksen?
Mitä tahansa.
- Istu alas. - Selvä.
Ja voisitko vain olla siinä, kunnes nukahdan?
Voin tehdä sen.
Tuo on jo kolmas kerta, kun isket minua neulalla, tohtori. Mitä varten tuo on?
- Se auttaa sinua nukkumaan. - Tarkoitatko rauhoittavaa?
Huijasit minua.
Hyvä saada lopultakin kunnollisia välineitä ja lääkkeitä.
Ennen vanhaan kirurgi olisi vain katkaissut jalkasi, ja toivonut parasta.
No, ehkä minun pitäisi olla kiitollinen pienille ihmeille.
- Halusit nähdä minut, kapteeni? - Niin halusin, Tom.
Lekuri, annatko meille hetken aikaa?
Selvä. Ei liian pitkään, kapteeni. Sinun pitää päästä lepuuttamaan sitä jalkaasi.
Saat sanani.
Ei ole kaunopuheista tapaa sanoa tätä, Tom. Olen helvetin vihainen sinulle.
- Se on ymmärrettävää. - Unohda se vaara, johon toimesi meidät asetti.
- Et totellut suoraa käskyä. - Tiedän.
Ja olen pahoillani siitä.
Hyväksyn anteeksipyyntösi, -
mutta, ja tämä on iso asia, -
olen huolissani Benistä.
Olen ollut siitä lähtien, kun Jimmy kuoli.
- Niin minäkin. - En puhu hänen hyvinvoinnistaan.
Olen huolissani riskeistä, joita hän aiheuttaa toiselle Massille.
Olet oikeassa.
Minäkin olen ollut siitä huolissani.
Hän on poikani, Dan. En tiedä, mitä tehdä.
Ymmärrän. Todella.
Pointtina on...
että joskus vaikeita valintoja pitää tehdä.
Olen samaa mieltä.
Ja kun aika tulee, miten suhtaudut vaikeaan valintaan?
En tiedä.
En todellakaan tiedä.
Hyvä on.
Mutta en halua joutua tekemään sitä sinun puolestasi.
- Ymmärrätkö? - Ymmärrän.
Hyvä.
Minun pitää käydä pitkäkseni. Lääkärin määräyksestä.
Kyllä, sir.
Tom...
kun Porter laittoi meidät yhteen aluksi, en pitänyt sinusta paljoakaan.
Todellako? En huomannut sitä.
No, voin sanoa sen, että tunne oli molemminpuoleinen.
Voin olla jääräpäinen paskiainen välillä.
- Välillä? - En uskonut, -
että jostain professorista olisi mitään hyötyä taistelussa.
Mutta...
Tom...
olen alkanut kunnioittaa sinua...
Tunnen samoin, Dan.
- Onko taju kankaalla? - Täysin.
Hän ei luultavasti ole nukkunut noin paljon neljään kuukauteen.
Minulla on kokeilla kolmea uutta antibioottia hänen tulehdukseensa.
- Tiedän paremmin huomenna. - Onneksi löysimme tämän paikan.
Edessä on vielä kaksi viikkoa huonoja teitä, ennen kuin pääsemme Charlestoniin.
Tämä antaa meille tilaisuuden ladata akkuja.
Aamen sille. Kuinka Ben voi?
Hän, tiedäthän, tyypillinen teini, hänellä on vaikeuksia isäsuhteensa kanssa, -
- ja hän haluaa muuttaa maailmaa. - Et ole ihan hakoteillä.
Oli sitten mitä tahansa muuta meneillään, hän on teini.
Hän vain on niin hiton varma itsestään.
Aivan kuin hän tietäisi tarkalleen, mitä on tekemässä.
Hän on varmempi itsestään, kuin minä.
Kunhan vain olet hänen tukenaan. Pärjäät kyllä.
Niin kai. Toivottavasti.
Siinä on kaikki, mihin nyt pystymme.
Näyttää siltä, että Jamil sai sairaalan varageneraattorin toimimaan.
Vielä kun hän saisi juoksevan veden toimimaan.
- Pitäähän meillä olla jotain odotettavaa Charlestonissa. - Niin kai.
Täällä on paljon huoneita. Huomasitko sitä?
Se oli ensimmäinen asia, jonka huomasin.
Todellako?
Etkö pelkää enää korkeuksia?
En. En pelkää enää mitään.
Se on mahdotonta.
Miten niin?
Siksi vain.
Tuo ei ole kummoinen vastaus.
Ei.
Olet oikeassa. Ei se ole.
Matt, jos kertoisin sinulle jotain, -
pystyisitkö pitämään sen salaisuutena?
Luulisin niin.
Minun...
pitää lähteä pois, ainakin vähäksi aikaa.
Sen kipittäjän takiako?
Jotain siihen suuntaan.
Milloin?
En tiedä, Matt.
En tiedä.
Ja vastaus löytyy.